Det var vidunderligt. Tak, børn.
Og det har I lært hos mig.
Kære Christiane.
Vi er samlet her i dag, fordi du har fødselsdag.
Og jeg vil gerne ... i partiledelsens navn -
- ønske dig alt godt og ...
... kurven.
Til dig.
Hvor er det sødt af jer. Tusind tak.
Klapprath ...! Ungarsk Rosenthaler Kadarka vin ...
Mocca Fix Guld, Globus Grønærter ...
Ja ...
Kollegerne ... og ...
... og partifællerne -
- fra Werner Seelenbinder Folkeskole -
- ønsker at udtrykke en særlig tak -
- for alle de år, Christiane ... hvor du -
- var dem ...
... en ...
- kær partifælle.
Ja ...
Og jeg vil i hvert fald ønske dig alt godt.
Forbliv den, du er nu, Christiane.
Kære kammerat Kerner.
Alt tænkeligt godt -
- samt et godt helbred -
- og at alt igen vil vende tilbage til det gamle.
Lara, kom her.
Det er Lara. Hun er sygeplejeelev.
Hendes far underviser døvstumme.
- Gift dig ikke med ham for tidligt. - Mor!
Selv ikke, hvis I skulle få lejlighed.
Min Alex kan godt være noget stivsindet.
Og Rainer ...
Det er min Arianes nye ven.
Han ... arbejder som ...
- Indkøbsleder. - Nemlig. Indkøbsleder.
Jeg har også været i De frie ... hjertelig tillykke med spejdere!
Jeg var i De frie tyske Ungdomsspejdere.
Tak, Rainer.
Som gruppe ...
Båds ...
- Gruppeforstand, føler ... - Mange tak!
- Vær beredt. Vær beredt! - Tak, Rainer!
Ja, mor. Så gik endnu et år.
Hvad har så ændret sig? Ikke synderlig meget.
Paula har fået tænder og en ny far.
Og jeg ... tja.
Vi kan desværre ikke gå på Café Moskva og skåle for dig, -
- men vi er samlet, og det er det vigtigste.
Vi har ikke altid gjort det let for dig, -
- men du har altid været der for os.
Og jeg kan ikke tænke mig en bedre familie end vores.
Og det skal du have tak for. Du er verdens bedste mor.
- Alex? - Og vi elsker dig alle.
- Alex? - Hvad nu?
Hvad er det?
- Det er ... - Ja, hvad skal det betyde?
- Hvad partifællerne ikke finder på! - Et fata morgana.
- Det er ... det er jo fra Vest. - Det må være en luftspejling.
- Ja, det skal nok have sin rigtighed. - Tag det helt roligt, mor.
Alt har en forklaring.
Drenge, syng en sang mere.
Lara!
Vent lige, jeg ... Lara!
"Bau auf, bau auf ... "
Hvad er der nu i vejen?
Jeg har ondt af din mor. Det piner mig, det du gør.
Og hvad er det for noget vås om, at min far underviser døvstumme?
Han var almindelig kok. Det ved du udmærket.
Jamen, det glædede hende.
Skulle jeg sige, han er død? Som hun har det?
Christiane længe leve!
Du mener, når man alligevel lyver, kan det være det samme?
hun skal leve, hun skal leve, hun skal leve højt hurra!
hun skal leve,
hun skal leve højt hurra!
Lidt længere baglæns.
Mere endnu.
- Se Dem for. Vi optager her. - Må jeg se Deres tilladelse?
- Er De ikke blevet informeret? - Mig? Af hvem?
- Hvad var det nu, han hed? - Noget med M ...
Jeg undersøger sagen. Imens indstiller De skydningen.
- Logo i billedet? - Ja!
- Er jeg i fokus? - Ja.
- Vi må afvente aftensolen. - Den fyr kommer snart tilbage.
Vi venter. Aftensol vil gøre sig.
Da jeg den dag stirrede op i skyerne, -
- stod det mig klart, at sandheden blot var et relativt begreb, -
- som kunne tilpasses mors vante virkelighed.
Jeg skulle bare plagiere retorikken i Aktuelt Kamera-
- og spille på Denis' faglige stolthed.
I dag besøgte Günther Mittag, -
- erhvervssekretær i SED, Coca-Cola-koncernen i Vestberlin.
Embedsbesøget skyldtes detaljer i den nye handelsaftale -
- mellem Coca-Cola og den folkeejede læskedriksgruppe Leipzig.
Sikkerhedsfolk fra Vestberlin generer østtysk fjernsyn i arbejde.
Den kapitalistiske pressecensur fandt formentlig -
- giganten Coca-Cola's nederlag -
- i patentsagen mod Leipzig-gruppen for pinlig.
Tillad venligst DDR's fjernsyn at arbejde uforstyrret.
Nu tilkalder jeg politiet!
En erklæring fra internationale forskere -
- har nu endeligt anerkendt gruppens krav-
- på den originale Coca-Cola-smag, som tilbage i 50'erne -
- udvikledes i DDR's laboratorier. Tilbage til studiet.
Er Coca-Cola en socialistisk læskedrik?
- Antallet af narkodøde i BRD steg ... - Jeg troede, den var fra før krigen.
Fatter du det ikke, mor? Vesten har skidt på os i årevis!
... inden slutningen af august registreret 593 rusgiftofre.
- En stigning på 60%%% i forhold til ... - Nu husker jeg.
- ... af narkomaner på få år steget ... - Hvilket?
- Hvor jeg har gemt pengene. - ... fra 30.000 til 80.000.
I stuen.
I den lille kommode. I venstre skuffe under vokspapiret.
Og det gamle skrummel med det røde mærke ryger bare til storskrald.
Hvordan kunne jeg glemme det?
- Du, jeg er her. - Nå, hej!
Nå?
- Ja, åd hun det? - Ja, råt.
- Ja? Åd hun det virkelig? - Det er jo det, jeg siger.
- Så langt har de drevet os ud! - Godaften, hr. Ganske.
Forrådt og solgt ud ...
- ... blev vi! - Så hun ikke, at det var uskarpt?
Og for det sled vi i 40 år ...
Man kunne faktisk simulere et rigtigt tv-studie med en Bluebox.
- Forrådt og solgt ud! - Hvad er det, du laver?
- Og ... hvad skal vi så med dem? - Ombytte dem.
Det gør mig ondt. Ombytningsfristen udløb for to dage siden.
- Dette er et undtagelsestilfælde. - Vi har først fundet pengene i dag.
Vi accepterer gerne 1 for 4 eller 1 for 5 ...
Forlængelse er ikke forudset i loven. I øvrigt ombyttede vi ikke kontanter.
- Det kan ikke passe. - Der må da være en mulighed.
- De hørte mig. Tiden er udløbet. - Din tid er snart udløbet, din idiot!
Der er 30.000 Mark, opsparet gennem 40 forbandede år!
Og så står sådan et vestsvin og påstår, de intet er værd?
Vær venlige straks at forlade vores etablissement.
Fingrene væk!
Hvad glor I for? Det var også jeres valuta!
Fingrene væk! Røvhuller!
Har du fået svip?!
Jeg følte mig som kaptajn på en u-båd i Nordsøen, -
- hvis kamparrede panserhud var slået læk.
Knap havde jeg lukket en utæthed, før en ny viste sig.
Ariane svigtede vort våbenbroderskab, -
- klassefjenden hejste sit Cola-banner, -
- og en frisk vestenvind fik min mors østpenge til at blafre mig om ørerne.
- Hvad nu? - Skrig.
- Hvorfor? - Du har brug for at lukke damp ud.
Åbne for overtrykket. Skrig!
I sommeren 1990 ydede det tyske landshold -
- over forventning og blev verdensmestre i fodbold.
Og mor fik det stadig bedre.
"Den størrelse 48 angivne pullover har vidde som en størrelse 54-
- og længde som en 38." Punktum.
"Jeg ved ikke, hvordan forlagets medarbejdere -
- er nået frem til disse mål." Punktum.
"I det mindste i hovedstaden -
- lever der ikke så lavstammede og firskårne personer." Punktum.
Fortræffeligt, Christiane.
"Hvis vi er skyld i" ...
... "på grund af vore legemsmål" ...
... "at forventede produktionsydelser ikke kan opretholdes," komma-
- "beder vi om undskyldning herfor." Punktum.
"I så fald skal vi anstrenge os for," komma-
- "fremover at blive mindre og mere firskårne." Punktum.
"Med socialistisk hilsen -
- Hanna Schäfer."
Goddag, fru Schäfer.
Alex, hvor er det dejligt at tale med din mor.
Man føler, at alt er tilbage ved det gamle.
Et par små ændringer, og det kan gå til postordrefirmaet allerede i dag.
Se, Alex. Jeg har fået besøg.
Det er Frank og Christian fra min tidligere klasse.
- Hej. - Hej.
Fru Kerner skal hvile sig nu.
- Farvel. - Alex, hvorfor nu det?
Forsvind så, og vis jer ikke her igen!
- Og de 20 Mark? - Sascha sagde, det gav 20 Mark.
- Goddag, hr. Mehlert. - Goddag, Alex.
Problemer med brødristeren? Gå bare ind. Det vil glæde min mor.
Smut så. Og sig til jeres venner, -
- at jeg ikke vil se flere spejdere her. - Javel, mester.
Er du helt skæv i kraniet?
Du kan ikke bare lukke drenge ind her!
Hvorfor ikke? Hun blev da glad.
Man kan aldrig gøre jer ossier tilfredse.
Altid skal I brokke jer.
Du og din mor og hendes skide DDR-betænkninger.
Min mor brokker sig ikke. Hun forsøger med konstruktiv kritik -
- at ændre forholdene i samfundet et trin ad gangen.
Men det har I aldrig haft forståelse for.
Har du ikke bemærket, -
- at vi befinder os i en socialistisk tidslomme?
- Du kunne passende tage entre. - Ja, vi forlanger entre.
Du skal ikke snakke for højt. Tossen har købt en Trabi.
- Er det rigtigt? - En kombi.
Det her er løgn. Paula får mén af det, hvis det fortsætter.
Lad være. 20 år i DDR har da ikke skadet vores helbred.
Jeg har mine tvivl, hvad angår dig.
Pis ... PIS!!
Glimrende ... viskestykke ...
Sig mig, har du nu næseblod igen?
Jeg ved godt, det er lidt anstrengende for dig.
Jeg så også helst ...
Jeg så far forleden.
- Hvor? - På arbejdet.
Jeg genkendte ham straks på stemmen.
Hvad sagde han?
Tre cheeseburgere og to gange fritter med mayo, tak.
Tre cheeseburgere og to gange fritter med mayo.
Hvordan ser han ud?
Han kører i Volvo herregårdsvogn og går med guldrandede briller.
Hvad sagde du til ham?
"Velbekomme, og mange tak, fordi De valgte Burger King."
Velbekomme, og mange tak, fordi De valgte Burger King.
Et sted i byen boede min far.
En tyksak, som hele dagen proppede sig med cheeseburgere og fritter.
Han levede i sin egen verden, og jeg i min.
Han havde intet med mig at gøre, og jeg intet med ham.
Hold det stille! Ellers går det galt.
Hør, varer det længe?
Jeg har kun to timer til at nå hjem.
Du har altid kun to timer. Det begynder efterhånden at trætte.
Storslået. En syg mor, hårdt arbejde og en nærtagende kæreste.
Jeg skal til eksamen om to dage.
Den klarer du med venstre hånd. Sådan en smule gips.
Ja, hvorfor lære sig det?
Det var sagt i en god mening. Jeg tror på dig.
Lara, hold nu op med det pis.
Du må give din mor besked. Du må give din mor besked!
Ikke for min skyld, men for hendes!
- Lara! - Klynke ...
Pis ... Lara!
Livet gik stedse hurtigere i vort lille land.
Vi var alle på sæt og vis som atomer i en cyklotron.
Dog fandtes et sted, afsondret fra den ny tids hastværk, -
- med stilhed, ro og fordybelse, hvor jeg omsider kunne sove ud.
Tja, Paula ...
Før i tiden var Alex ikke så træt efter arbejdet.
Paula har lært at gå, Alex!
Se, jeg kan også.
Paula, se her ...
Min egen Paula. Kom hen til mormor. Kom så.
Nu skal vi vise Alex, hvad vi kan.
Så får vi se, hvor langt mormor når.
- Hej! - Goddag.
Unge mand, må jeg sætte mig her et øjeblik?
Bestemt.
- De er ikke herfra, vel? - Nej, Wuppertal.
Fra Vest?!
Mor?
- Mor, hvad laver du? - Mor!
Hvad stikker dig, menneske? Du kan sgu ikke bare stå op!
Hvad foregår her egentlig?
... Centralkomiteen i Tysklands Socialistiske Enhedsparti.
- Lyden er i orden. - Ok.
- Jeg er sådan set klar. - Kamera ... 3.
2 ... 1.
Berlin.
- Vi kører stadig. - Berlin.
På et historisk møde i Centralkomiteen -
- i Tysklands Socialistiske Enhedsparti -
- tillod generalsekretær i SED og formand for DDR's statsråd -
- Erich Honecker i en storslået humanitær gestus -
- indrejse for de vesttyskere, der har søgt tilflugt i Prag og Budapest.
Honecker anser udviklingen for et vendepunkt i øst-vest-relationerne.
Han lovede hver indrejsende en velkomstsum på 200 Mark.
Arbejdsløshed, ringe fremtidsudsigter-
- og øget vælgertilslutning til nynazistiske republikanere -
- har i de seneste måneder fået usikre borgere i Vesttyskland -
- til at vende kapitalismen ryggen -
- og forsøge at begynde forfra i arbejder- og bondestaten.
Her parkerer DDR's nye borgere fra Forbundsrepublikken Tyskland.
De indrejselystne BRD-borgere huses foreløbig i Berlinermitte -
- og Friedrichshain.
SED's centralkomite har i anledning af den historiske situation -
- iværksat Aktion Solidaritet Vest -
- for at sikre boligfordeling til de nye medborgere.
Jeg måtte indrømme, at mit spils forløb gav sig selv.
Det DDR, jeg fremmanede for min mor, -
- blev i stadigt stigende grad et DDR, jeg måske selv kunne have ønsket.
Borgere, der for en tid kan huse en flygtning fra BRD, -
- kan melde sig hos deres distriktsbetjent.
Hvor mange er der tale om?
Ingen anelse. 10-20.000?
At tænke sig, de vil ind i vores land.
Hvor skal de alle sammen bo?
Det løser sig. Du hørte jo, der arbejdes på det.
Nej, børn. Her er der brug for os. Vi må hjælpe.
Hvordan forestiller du dig det? Vi har ingen ekstra plads.
- Jo, i fritidshytten. - Fritidshytten?
Vi kan sætte den i stand igen. Jeg ville alligevel gerne derud.
Tillykke! Det har du gjort godt.
Nu vil hun også ud til hytten.
Så skal du bare kamuflere hele byen. Gå hellere i gang straks.
Men jeg siger dig, jeg er stået af.
Ari og jeg søger en større lejlighed.
Vi er ude herfra om senest fire uger.
- Gentag lige. - Jeg er gravid.
Nu igen?! Kan I da ikke passe lidt på?
Er det ikke nok med Paula?
Og mor? I kan ikke lade mig stå alene med hende!
Du kan jo indlogere et par vesttyske flygtninge.
Hvor er du kynisk. Du så helst, at hun døde.
Og så var sammenholdet, i det mindste i vores lille familie, -
- retableret.
Det er Deres barn. Og her er hjertet.
Stærkt!
En fællestysk baby var på vej ...
... og fællestyske kontrakter blev underskrevet.
I Moskva nåede man frem til, at 2 + 4 er 1 -
- og skålede i krimsk boblevand på fællestysk broderskab.
Vi i Berlin tog på vores første fællestyske udflugt.
Jeg er ikke noget barn. Jeg tager det af.
Ikke snyde!
- Hvor skal vi hen? - Det skal være en overraskelse.
Trabi'en lugter stadig af ny bil. Hvad farve har den?
Du har ventet i tre år. En halv time mere gør ingen forskel.
Rigtigt.
Mor.
Hvor er den flot ... himmelblå.
Vend dig så om.
Herregud ... haven.
Husker du, da Alex låste sig inde på dasset?
Vi bankede og bankede. Intet svar.
Jeg var klatret ud gennem hullet i taget.
Og så på hele postyret oppefra.
Jeg tissede i bukserne af grin.
Hvad er der sket i de otte måneder, jeg sov væk?
Sæt dig her.
Det er nok det, at I er blevet voksne.
Du ligner din far mere og mere.
- Mor ... - Jeg har løjet for jer al den tid.
- Det var ikke, som I tror. - Mor, hvad taler du om?
Jeres far ...
Jeres far blev ikke i Vest på grund af en anden kvinde.
Det var løgn.
At han aldrig lod høre fra sig ...
... det var også løgn.
Han skrev til mig. Og til jer.
Brevene ligger bag køkkenskabet.
De gjorde hans arbejde så vanskeligt.
Bare fordi han ikke var partimedlem. Det var frygteligt.
Udadtil lod han sig ikke mærke med noget.
Men jeg vidste besked.
Jeg vidste det, men kunne ikke hjælpe ham.
Så kom pludselig denne kongres i Vestberlin.
Vi havde kun to dage til at overveje tingene.
Jeres far ville blive i Vest, -
- og jeg skulle følge efter med jer.
Jeg kunne ikke.
Jeg var skræmt fra forstanden.
I forstår ikke, hvad det indebærer at søge udrejse med to børn.
Man får ikke bare lov. Man må vente. I evigheder.
Nogle gange hele år.
Og de kunne have taget jer fra mig. Forstår I det?
Jeg tog ikke af sted.
Det var mit livs største fejl. Det ved jeg nu.
Jeg løj for jer. Tilgiv mig.
Min kære Robert ...
Jeg har så ofte tænkt på dig.
Hvor ville jeg gerne se dig igen.
Samme aften fik mor det pludselig dårligt.
Der er sket netop det, jeg frygtede. Deres mor har fået en ny blodprop.
Hendes tilstand er i nogen grad stabil.
Men jeg er bange for, -
- at vi må forvente det værste. Det gør mig ondt.
- Lægerne kan tage fejl. - Bild dig nu ikke noget ind.
Jeg fandt brevene. Han bor i Wannsee.
Jeg ved, det er hendes sidste ønske.
Jeg klarer bare ikke at opsøge ham.
Mor dør ikke.
Hej så længe.
I må tage kontakt med en.
Hvem?
En fra Vest.
Du trænger til søvn.
Du kan lægge dig i sygeplejernes værelse.
Der stod han, mit fordums idol.
Som en fremmanet ånd fra barndommen ... Sigmund Jähn.
Han skrev ikke autografer eller holdt foredrag for spejdere -
- om universets hemmeligheder, friheden ved at være vægtløs -
- eller rummets uendelighed.
- Han kørte en stinkende Lada-taxi. - Hvor går turen hen?
- Wannsee. - Jeg ved, hvad De tænker.
Der er mange, der forveksler mig.
Og sådan fløj vi gennem natten.
Som gennem universets vidder.
Lysår fra vort eget solsystem.
Forbi fremmede galakser med ukendte livsformer ...
- ... for at lande i Wannsee. - Kan De vente lidt?
Det varer ikke længe.
- Godaften. - Hej.
Kom indenfor.
- Er hr. Kerner hjemme? - Buffet'en er udenfor.
Den vej.
- Hej. - Hej.
- Må jeg se med på Lukøje? - Hvis du siger, hvad du hedder.
Alexander.
Se, Lukøje er astronaut i dag.
Hos os kaldes det kosmonaut.
Hvor kommer du da fra?
Et andet land.
- Nå, bamsebørn ... - Hej, far.
- Hvordan går det her? - Fint.
- De er måske også fan af Lukøje? - Åh ja ...
- Undskyld, kender vi hinanden? - Ja. Vi kender hinanden.
- Jeg kan ikke ... hjælp mig på gled. - Han hedder Alexander.
Alex?
- Robert, alle venter på dig. - Robert!
- Kom nu ud. - Vi ved, du prøver at gemme dig -
- på toilettet!
Far, du bliver nødt til at holde tale.
- Robert, kom nu frem! - Jeg kommer straks tilbage.
Der har vi ham. Du har godt nok holdt os hen.
Kom så, op på scenen!
Tak til jer alle, fordi I er mødt op.
Mange tak og ...
... mor jer godt. Tak.
Jeg er ked af, her er fest netop i dag.
Hvis jeg havde vidst, du kom ...
Det er pudsigt. Jeg forestillede mig, at du havde pool.
Der ligger en sø tæt på. Herregud, jeg kunne ikke kende dig.
Jeg har altså to små søstre nu?
Jeg ventede på nyt fra jer hver dag i tre år.
Hver eneste dag.
Der var intet, jeg ønskede mig højere.
Hvorfor er du kommet?
Mor ligger for døden.
Hun fik en blodprop i hjertet.
Hun vil gerne se dig endnu en gang.
- Hvordan var det deroppe? - Deroppe?
Nå ... déroppe.
Det var vidunderligt.
Bare meget langt hjemmefra.
Muren er fejlet ... faldet, findes ikke mere.
Det er fint nok. Nu er det ét samlet land.
Jeg forstår ikke en lyd. Der er jo ikke fornuft i det.
Netop derfor må du lege med.
Hvorfor er jeg tilbage i DDR?
Det ved jeg ikke. Find på noget.
Det er jo absurd. Det kan jeg ikke.
Når først du overvinder dig selv, er det ganske enkelt.
Ja, vi skal se til mormor.
Jeg vil gerne op.
Hvordan ser jeg ud?
Du kan gå ind nu.
- Husk det nu. Ikke ét ord! - Ja ja.
- Hvad har I egentlig talt om? - Betyder det noget?
- Hvor lang tid har han været der? - Over en time.
Forhåbentlig snakker han ikke over sig.
Sommeren var forbi.
Jeg besluttede at gøre en ende på hele postyret.
En sidste gang skulle vi fejre den dag, -
- vort socialistiske fædreland fødtes.
Men i modsætning til virkeligheden som en værdig afsked.
Klar? Kamera kører. Start på tre.
Kære borgere i Den tyske demokratiske Republik.
Har man først én gang oplevet det under-
- at betragte vor blå planet fra det ydre rum ...
Da mor ikke kunne vente, -
- fremrykkede vi DDR's nationaldag fra 7. til 2. oktober 1990.
Aftenen før genforeningen.
- Nå? - Her. Min hidtil bedste, du gamle.
Synd og skam, ingen ud over din mor nogensinde får den at se.
- Tak, Denis. Uden dig ... - Ja ja.
Fis af, før der går sødsuppe i det.
Lad mig høre, hvordan det gik!
I anledning af DDR's nationaldag -
- trådte Erich Honecker i dag tilbage fra samtlige sine hverv.
Hvad?!
Venner over hele kloden, vær forvisset om, at socialismen ...
I sin tale forud for festlighederne i republikkens Palads -
- begrundede Honecker sin beslutning med, -
- at de seneste måneders udvikling i DDR -
- fuldender hans livsværk på værdigste vis.
Erich Honecker gratulerede den nye generalsekretær i centralkomiteen -
- og formand for DDR's statsråd, Sigmund Jähn.
Den Jähn?
Sigmund Jähn blev i 1978 den første tysker i det ydre rum.
Det nye statsoverhoved henvendte sig allerede til aften -
- til befolkningen i Den tyske demokratiske Republik.
Kære borgere i Den tyske demokratiske Republik.
Har man først én gang oplevet det under-
- at betragte vor blå planet fra det ydre rum, -
- ser man anderledes på tingene.
Derude i universets vidder-
- virker mennesket lille og ubetydeligt.
Man spørger sig selv, hvad mennesket har udrettet.
Hvilke mål, det har sat sig, og hvilke, det har nået.
Vort land har fødselsdag i dag.
Set fra rummet er det et meget lille land, -
- og dog er tusinder kommet til os i løbet af det sidste år.
Mennesker, vi før anså for fjender, -
- som i dag vælger at leve med os.
Vi ved, vort land ikke er perfekt, -
- men det, vi tror på, har gang på gang begejstret hele kloden.
Måske har vi af og til tabt vore mål af syne.
Men vi har besindet os.
Socialisme er ikke at mure sig inde.
Socialisme er at komme andre i møde.
At leve med andre.
Ikke kun at drømme om en bedre verden, men at virkeliggøre den.
Jeg har derfor besluttet mig for at åbne DDR's grænser.
Allerede i de første timer efter Murens åbning -
- udnyttede tusinder af vesttyske borgere muligheden -
- for et første besøg i Den tyske demokratiske Republik.
Mange af dem vil blive. De søger et alternativ-
- til den hårde kamp for at overleve i det kapitalistiske system.
- Er det ikke vidunderligt? - Ikke alle vil deltage i karrierejag -
- og forbrugstyranni. Ikke alle er til sinds at bruge albuer.
Disse mennesker vil have en anden tilværelse.
De føler, at biler, video-optagere og tv-apparater ikke er alt.
De er parate til, kun ved hjælp af viljestyrke -
- handlekraft og håb, at gøre et nyt liv til virkelighed.
Stærkt!
Min mor overlevede DDR med præcis tre dage.
Jeg tror på, det var rigtigt, at hun aldrig erfarede sandheden.
Hun døde lykkelig.
Hun ønskede, at hendes aske skulle spredes for alle vinde.
Det er forbudt i Tyskland ...
... Vest såvel som Øst, men det var os ligegyldigt.
Et sted deroppe svæver hun rundt, ser måske ned -
- og ser os som små ubetydelige prikker på vores lille jord.
Præcis som Sigmund Jähn gjorde i sin tid.
Det land, min mor forlod, -
- var et land, hun troede på.
Og som vi lod overleve til hendes sidste sekund.
Et land, som i virkeligheden aldrig fandtes.
Et land, -
- som i min erindring altid vil være forbundet med min mor.